(skrivmaskin)
Du lyssnar ju inte. Vi ska gå och äta.
Jag måste skriva klart det här. Det är så bra just nu. Snälla.
- Så vad är det du skriver då? - Det är ju världens vackraste kvinna.
Och den tyckte du att jag skulle ha. Den här fina plastringen.
Världens dyraste plastring.
Jag tror inte riktigt på dig. Älskar du mig?
- Jag älskar dig. Nej, gud! - Högre! Högre!
Jag älskar dig!
- Har ni ingen sjötunga? - Nej, tyvärr.
- Nämen. Vad ska jag då ta? - Jamen, ta nåt annat.
Har jag berättat? Att vi ska flytta till Italien.
- Wow! Jaha! - Till Italien?
Estelle har drömt att få bo i Italien och jag vill uppfylla hennes drömmar.
Jag kan inte minnas när Gustaf och jag ens reste tillsammans själva.
- Vad önskar ni att äta? - Vad kommer hälleflundran med?
- Schalottenlök, smörslungad spenat. - Spenat fastnar mellan tänderna.
Har du potatismos? En hälleflundra med potatismos då.
- Och damen? - En tournedos. Så enkelt som möjligt.
- Vi tar två anklever, tack. - Ja tack.
Tack.
- Du har färgat håret. Vad snyggt. - Har du färgat håret?
- Ja, det var två veckor sen. - Ja... Skål!
Skål för att vi får träffas så här och grattis till förlovningen.
Har du nån aning om vad jag hade för färg innan jag färgade håret?
Var i Italien ska ni bo? Är det nere på den där klacken?
- Vet du ens vad jag har för ögonfärg? - Toscana. Det är ju så vackert.
Nej, du vet alltså inte det. Gustaf har ju köpt stödstrumpor.
När jag flyger. Det är så bra för blodcirkulationen.
- Nu dricker vi. - Ja, nu är det dags.
Och skål för alla underbara år vi har framöver.
Skål. -Du ska väl också vara med och skåla.
Oj, oj, oj, oj.
Marianne.
Jag tar långa rundan.
- Gustaf, vi behöver prata. - Mm.
- Jag vill skiljas. - Förlåt. Ska du åka nånstans?
Jag älskar inte dig längre. Jag vill att vi skiljer oss.
- Men vi ska ju på middag. - Va?
Marianne? Menar du allvar?
Du kan inte bara komma en söndag- morgon och säga att du vill skiljas.
- Varför kan jag inte det? - Så gör man bara inte.
Har du helt tappat förståndet? Vi ska på söndagsmiddag hos mamma och pappa.
- Min taxi är här nu. - Taxi?
Jag är så ledsen, Gustaf.
- Ursäkta? - Ja.
Är det beställt?
(hostar)
- Åh, vad har jag gjort? - Tänk inte så.
Håll inte på och var ledsen nu.
Du har pratat om det så himla länge och äntligen har du gjort det.
- Jag är stolt över dig. - Det är absolut det värsta jag gjort.
- Jag vill kräkas. - Vet du vad vi ska göra?
- Vi ska fira. - Fira...?
Ja, du är jättemodig, du tar ju tag i ditt eget liv. Det är ju underbart.
- Jag är en hemsk människa. - Äsch, sluta!
Du tar rygg på mig de närmsta veckorna så ska du få leva lite igen.
Du kan ju bo här. Det är trångt, men det blir kul.
Det är en 82:a. Jag hade tänkt spara den till min 40-årsdag...
- 40? - Nu ska vi inte prata om mig.
Nu ska vi skåla för en kvinna-
- som lever livet fullt ut. Jag är glad för din skull.
Grattis. Varsågod.
(hostar)
- Visst är den god? - Grattis vet jag väl inte, men...
- Hej, pappa. - Var är Marianne?
Hon kände sig lite krasslig. Men hon hälsar så gott.
Gustaf och barnen är här nu. Marianne kände sig lite krasslig.
Tack, jag är inte döv!
- Vad säger du? Är Marianne krasslig? - Ja, hon har åkt på nånting.
Hoppas det inte blir långvarigt.
Hej!
- Hej, brorsan. - Ja... Var är Marianne då?
- Eller har hon lämnat dig äntligen? - Nej.
Älskling, var är min Manhattan? Jag dör här borta!
Snart skjuter jag mig. - Den kommer nu, gullgumman.
Oj. De ska räcka till alla, så ät inte mer av dem.
Aj! Aj. Aj, jävla skit...
Hej, älsklingen. Nämen, vad varm du är. Är du sjuk, gubben?
- Ja, nåt fel är det på honom. - Det är influensan.
Ja... kalla mig gammalmodig bäst ni vill.
Men traditioner är viktiga för en familjs sammanhållning.
Ett äktenskap kan vara nog så krävande.
- Nils, du vet vad jag pratar om. - Tack, pappa.
Och, Inga... Ja, dig får vi ta en annan gång.
Nämen, snälla Inga, var inte så förbannat känslig.
Det gäller att bita ihop, mäkta med när det blåser kuling.
För finns det kärlek, så finns...
Ja, skål för att vi-
-om två veckor firar guldbröllop.
- Skål för kärleken! - Skål!
- Brorsan...! - Vad tänkte jag? Skål.
- Varför sa du att mamma var sjuk? - För att de inte skulle bli ledsna.
- Varför ljög du? - Mamma mår ju inte riktigt bra.
- Hon är inte sjuk. - Fast lite trött är hon.
- Ska ni skiljas? - Verkligen inte.
Mamma är bara trött och behöver vila. Så kommer hon tillbaka till oss.
Tror du verkligen på det där själv?
- Ulrikagatan 11, tack. - Okej.
Nämen, det måste väl ändå vara bättre att jag gör klart det här.
Gud, vad klänningen passar. Du är ursnygg.
(Marianne suckar)
- Vet du, du måste börja ligga direkt. - Va?
Ligga. Du måste upp på hästen med en gång.
Jag är gift.
Jag är åtminstone inte i den... att jag kan ge mig ut.
Kom igen, du är skitsnygg. Det blir en rolig kväll.
Nej, jag kan absolut inte gå ut i kväll.
- Är det ingen som har familj här? - Visst är det trevligt?
Det är så starkt. Vad är det i de här?
Hej! Nämen...
- Hur är läget? - Bor du kvar på Mallorca?
Ja. Kom och hälsa på nån gång.
Det kanske jag gör. Ciao! Hej då.
Han är så jävla äcklig. Vem som helst, men inte han.
- Vad då, inte han? - Som du ska ligga med.
- Camilla, jag ska inte ligga med nån. - Kom!
- Jag älskar den här låten! - Ja, den är jättebra.
Jag mår inget bra.
Tja!
Hej.
Snygg.
Okej...
- Nej. Jag menar att du är snygg. - Va? Jaha, förlåt. Jag trodde...
...att vi pratade om Camilla, så jag...
- Slappna av. - Ja... Jag blev bara så...
Jaha. Ja, ja, tack ska du ha.
- Kom igen, vi drar. - Va?
- Jag och du. Kom igen. - Nämen, vi kan...
- Nämen, du. - Va?
(Marianne kräks) Nej, gud.
Nej, förlåt! Det ska inte vara så. Det här kan du tvätta.
- Då kan du bara lämna allt. - Upp!
- Vad pinsamt, Camilla! - Det är ingen fara.
Ta mina nycklar, så sover jag hos Roffe.
- Roffe? Vem är Roffe? - Min nya kille. Här.
- Vad hände med...? - Karl-Henrik? Han var så jävla torr.
Drick vatten. Stoppa in benet.
- Vi hörs i morgon. Ja, jag vet. - Det var jättetrevligt, Camilla!
Vad ska jag säga till barnen? Att mamma är bindgalen?
- De överlever säkert ett par dar. - Var bor du nånstans?
Jag bor hos Camilla. Var skulle jag annars bo?
- Hos Camilla?! - Varför kan du inte ta in det?
Var inte så barnslig!
- Har Camilla satt griller i dig? - Blanda inte in Camilla.
Hon har varit väldigt omtänksam.
Du kan inte bara lämna din familj för en nyck. Det är pinsamt.
Jag lämnar bara dig, inte barnen.
Du har säkert bara en helt normal medelålderskris.
Sånt passerar. Det har jag läst i Veckans Affärer.
Det låter som om du pratar om en hund som ska avlivas!
Det här handlar faktiskt om vårt äktenskap.
- Har du träffat nån? - Jag har inte träffat nån.
Det borde du veta mer än nån! Herregud!
Varför la du på nu?
(knall)
Vad fan håller du på med?
Filip? Är du inte riktigt klok! Du...
- Pappa, det här är min pojkvän. - Ja, hej. Gustaf Brandel.
- Gurra. - Va?
Gurra. Min polare heter Gustaf, men alla kallar honom för Gurra.
Jaha? Där ser man. Vad heter du själv då?
Fabbe. Eller Fabian Love Wachtmeister, om du vill se leg.
- Du kan inte bara dricka O'boy. - Men jag är inte hungrig.
- Ta en smörgås, Filip. - Är du döv? Jag är inte hungrig!
Jaha? Där ser man.
- Är den där ny? - Ja, shit, den här?
Jag fixade den häromdan. Det kommer rakt härifrån.
- Det är så himla äkta. - Det är viktigt att vara äkta.
Javisst, otroligt. Verkligen.
Jaha? Så... var går du i skolan då?
Jag hoppade av efter ettan.
Skolan är inget för mig. Livet är liksom min skola.
- Jaha. Så du arbetar? - Ja, det händer. Nepal.
- Ursäkta? - Vi ska träffa Fabbes kompisar.
- Du har väl skola? - Nej, jag har friluftsdag.
- Ha en bra dag, Gurra. Tja. - Gustaf heter jag.
Ta med dig en banan, Filip. Emma, kan du komma tillbaka?
- Visst är han skithäftig? - Jovisst...
Men har du lite pengar?
- Jag tycker jag är ganska liberal... - Fabbe vill ha med mig till Nepal.
Det är inte på kartan. Nej.
- Tack så mycket. - Varsågod.
- Och, du, inga tatueringar! - Nej, jag lovar! Puss, puss.
Jävla flumpelle...!
Omplacering? Ger du mig sparken nu?
Vi flyttar rekonstruktionsgruppen till Sundbyberg bara för expansionen.
- Vad ska jag göra i Sundbyberg? - We shall overcome.
Vi har alltid gillat dig. Du är så nära partner man kan bli.
- Se det här som en möjlighet. - Jag pendlar inte till nån förort!
Du har alltid velat skriva en bok. Ta lite tjänstledigt och prova det.
- Skriv en deckare. De verkar sälja. - Jag kanske ska skriva en kokbok.
Strålande idé. Kokbok för deckarintresserade.
Jag ser omslaget framför mig. Blodigt, rått, en hed i gryningen.
- Yes! - Va?
Är det här dolda kameran?
Kuken! Ursäkta.
Förlåt? Nej, det här blir bra. Det blir jäkligt bra. Fundera på saken.
- Kan du ta ett express till...? - Amen, vaffan!
- Vad glor du på? - Ingenting, förlåt.
Ja, jag är på väg, okej? Herregud! Ta det lugnt.
(telefon)
Hallå?
Vadå, är det allvarligt?
- Är du på Sofiahemmet nu? - Ja, jag trivs jättebra där.
- Hur är det med pappa? - Jo då. -Vi ses. -Kom.
- Du ser ju helt borta ut. - Det är lite mycket på jobbet bara.
- Hur står det till här då? - När kommer doktorn?
- Det är jag det. - Driver ni med mig?
- Marianne vill separera. - Så hon har lämnat dig?
Hon vill separera bara. Men säg inget till mamma och pappa.
- Han försöker bara göra sig lustig. - Jag återkommer, så får han lugnande.
- Pappa, hej. Hur är det med dig? - En liten överansträngning bara.
Er far hade tur. Det var en kraftig hjärtinfarkt. Han kunde ha dött.
- Var är Marianne? - Hon har lämnat Gustaf.
- Har Marianne lämnat dig? - Nej, hon vill bara ha en liten paus.
- Har Marianne lämnat dig? - Lite högre. Alla kanske inte hörde.
- Har Marianne lämnat dig? - Bara ta det lugnt nu.
Marianne lämnar inte bara. Något måste du ha ställt till med.
Hon har inte lämnat mig. Vi ska provseparera.
- Tror du på det där själv? - Ja.
- Har du träffat nån annan? - Snälla mamma.
- Nej, det har jag inte. - Men hon kanske har.
- Har Marianne träffat nån annan? - Ingen har träffat någon!
Vill du ta livet av din far? I så fall är du på god väg att lyckas!
Pappa, krya på dig. Jag måste gå till jobbet.
Jag är mer förvånad att hon inte har lämnat honom tidigare.
(Emma pratar i telefon)
Emma!
Hej.
- Här var det stelt. - Ja... jo...
Pappa och jag älskar er mest och det är inget som ni har orsakat...
- Men ni ska skiljas? - Nej, ingen ska skiljas.
- Mamma sa ju det. - Hon menade inte så.
- Kan jag inte bara få ta det här? - Jo, jo.
- Pappa och jag ska separera. - Provseparera bara.
- Det är tråkigt, men det blir bra. - Jag visste väl det!
Filip, det kommer att bli...
Filip, det kommer att bli jättebra. (telefon)
Du kommer nästan inte ens märka att mamma och pappa är skilda.
- Är vi klara nu? - Ja... jo, det är vi.
Du behöver inte vara så orolig, för det ordnar sig.
Vi ska inte skilja oss. Det är bara en fas mamma går igenom. Emma?
Det är bara en fas. Snart kommer hon tillbaka igen.
Man måste göra så där. Kvinnor är såna. Tror jag.
Vi skiljer väl oss inte på riktigt? Det är sånt som andra gör.
Vad trodde du vi gjorde? Du måste ta det på allvar. Vi kommer skilja oss!
Hej, hej, hej. Vad fint du har gjort ute på gården.
Och vilket vackert väder vi har.
Nu går du. Ska du gå?
Jag skulle vilja säga en fabricering av könets sekularisering.
Alltså, hans magi tog tag i mitt underliv.
- Vad tycker du? - Om den här? Jag...
Ärligt talat har jag ingen aning. Vad betyder det?
Många tycker att det är hans bästa verk.
En full apa hade gjort det bättre. Det tycker jag.
Men där är ni ju! Får jag presentera Rodolfo, min nya kille.
Trevligt att träffas.
Den superbegåvade konstnären bakom alla dessa mästerverk.
Det är uppfriskande att träffa nån med egen åsikt.
- Camilla sa inte att du var så... - Begåvad?
- Visst är han begåvad? Fantastiskt. - Absolut. Om man är blind, pervers...
- Rodolfo talar lite svenska. - Bara lite.
Han kom från början från Sverige.
Jag föddes här, men flyttade till Italien när jag var liten.
Sen har jag levt utomlands. London, Paris, Rom.
- Istanbul. - Jag älskar Istanbul.
De har försökt få honom att ställa ut här i flera år.
- Vad fick dig att ändra dig? - En kvinna. Som dök upp igen.
Jag vet vilka kvinnor som älskar dig.
Jag är så stolt över dig. I kväll blir du stolt över mig...
- Det är kvavt här, jag tar lite luft. - Vi ses sen.
Alla är så imponerade av dig.
- Då är jag färdig här. - Ja. Då ska vi se...
Det får du lägga på nån annan. Jag har föreläsning i eftermiddag.
Jävla idiot. -Hej. Du har ett expresspaket till mig.
- Är det slitigt? - Va? Nej. Jävla idiot till chef.
- Värst vad du var lässugen. - Ja, jag tänkte...
Det är till en kompis som behövde lite inspiration.
Lite? Ganska mycket.
På spaning efter den tid som flytt, Proust. Najs.
- Jag känner igen dig, va? - Ja, vi träffades på mitt kontor.
- Du var lite stressad då. - Visst, fan.
- Tack, snälla. - Tack.
Lycka till då! Med din kompis inspiration.
Ja.
Jag är trött på ditt tjafs!
Det hela är väldigt oskyldigt. Vad gör du med min mobil?
En patient sms: ar och säger att hon vill duscha med dig?
Den patienten råkar bara ha en väldigt personlig ton.
- Din jävla lögnhals! - Ursäkta att jag kommer och stör.
- Ska vi inte spela squash? - Jo, för fan, det är klart vi ska.
Hoppas du får cancer!
Sånt händer förr eller senare. Man gifter sig, skiljer sig.
- Det var väl ingen överraskning? - Jag trodde att hon var lycklig.
Vem är lycklig? Som Kierkegaard sa: Ta allt, bara inte mitt tungsinne.
- Ligger ni med varandra? - Vad har du med det att göra?
- Vi har ett helt normalt sexliv. - Så ni gökar alltså inte.
Gustaf sa: Jag är också invandrare för jag kommer från Djursholm.
- Nils vill inte ändra på nåt. - Jag vet hur det känns.
Jag har inget emot förändringar, bara det blir färdigt.
Jag börjar nästan gilla de här plastskänkerna.
Gilla plastskänkerna...! Jag tror jag kissar på mig!
Har du hört nåt så crazy? Sten?
Slampa!
Ni får ursäkta, men han har precis blivit lämnad av sin fru.
Så ja. Jag hjälper dig, brorsan.
Jag känner inte den kvinnan. Hon ska fan inte manövrera ut mig.
- Så lätt ska hon inte... - Jag hjälper dig. Det här blir bra.
Kan man vara allergisk mot timjan?
Koriander kan man bli allergisk mot. Då kan man väl det med timjan.
- Hur länge har du varit singel då? - Jaha? Nämen, jag...
Det är lite speciellt, det är nytt. Så jag ligger i skilsmässa.
- Och du då? - Ja, det är väl ett halvår ungefär.
Jag träffar mycket intressanta människor genom mina kurser.
- Vad kul. Vad är det för kurser? - Ja, det är allt möjligt.
Just nu går jag en kurs i tantrasex.
I tant...? Vad är det?
För djupare förening och större intimitet krävs det en öppenhet.
Det handlar om att försöka klä av sig både emotionellt och mentalt.
Så just nu håller vi på med fontänorgasmer.
Förlåt, får jag fråga... Får du fontänorgasmer eller?
Nej. Jag skulle säga att jag har fullt normal orgasm.
För det skiljer sig väldigt mycket.
Det får väl inte jag heller.
Du har två öron och en mun. Vet du varför?
För att du ska lyssna dubbelt så mycket som du pratar.
Och det är det som händer här ute, men det börjar alltid här inne.
När du, Maria, blir din inre ledare.
- Jag har ont i huvudet, så jag... - Absolut.
- Är alla så där desperata? - Desperata?
Du kan inte vara så negativ.
Jag är inte negativ, Camilla. Jag skulle aldrig ha lämnat Gustaf.
- Vad sa du? - Det är skönt att jag lämnat Gustaf.
- Trevlig fest, va? - Ja. Absolut.
Om man gillar patetiska psykopater, så... ja.
- Jag vet vad du menar. - Gud, förlåt, jag glömde bort.
Du pratar ju svenska.
Jag förstår det mycket bättre än jag talar. Mamma är svenska.
- Vill du ha en cigarett? - Nej, det är bra. Jag röker inte.
- Kom igen, en. - Ja, ja, okej.
Okej.
- Känner du många här i kväll? - Ingen.
Det här är Camillas hittepå, så jag är bara här för att...
...min man och jag är i skilsmässa. Eller vad man ska kalla det.
Mina två favoriter på min favoritterrass.
Du har ägnat värdinnan lite för lite uppmärksamhet.
- Jag röker bara en cigarett. - Jaha?
Vad pratar ni om då?
Nej, vi stod och pratade om dina...
Alltså, den här champagnen... Det är nåt speciellt med den. Smaka.
- Den är jättegod. - Nej.
Kom och dansa nu då. Kom nu!
Hej. Du verkar vara en så fin och känslig människa.
Tack.
- Vi har mycket gemensamt. - Har vi? Vad har du hört?
Jag kan känna din smärta. Här. Känner du?
- Jag ska nog ringa efter en taxi. - Nej, jag vill ha dig här, nu.
Jag har nycklarna till tvättstugan.
- Din man. - Det är lugnt, han bryr sig inte.
Sten, gå och lägg dig. Gå och lägg dig!
- Nej. Nej. - Jo, jo, jo.
Nej, jag kan inte. Det här är inte okej.
- Det får man säga. - Är du på fejjan?
Nej, men jag har hört att det är väldigt bra där.
Att ni inte skäms!
- Jag hörde inte. - Jag sa att jag älskade dig.
Nej! Va? Joho!
Men du missade ju... Jag sa ju jag älskar inte dig där!
Jag är inte det minsta förvånad.
Självupptagen konstnärstyp. Italienare. Va? Näe...
- Tyckte inte du han var trevlig? - Jag kanske sa det.
Det visar bara hur fel man kan ha. Eller hur fel jag hade.
Vi pratade om att vi skulle förlova oss.
Nämen, vänta... Det visste inte jag. Det var lite snabbt kanske.
Bortkastad.
Som nån jävla trasa.
Ge mig ett par dar till. Ja, det är okej.
Ta det lugnt. Slappna av. Lita på mig.
Jag har lite problem med familjen.
Jag måste lägga på. Hej då. Tack.
Förlåt, min agent. Vilken trevlig överraskning att se dig.
Har du nån aning om hur Camilla mår? Hon är ett vrak.
- Vad är hon? - Ett vrak. Hon är jätteupprörd.
Hon är väldigt... Ja... Ledsen.
Du måste smaka på det här vinet. Det är fantastiskt. Snälla.
Med Camilla var jag ärlig direkt.
- Hon visste att det var en affär. - Jag ska berätta en sak för dig.
Man gör faktiskt inte så och håller på med såna lurgrejer här i Sverige.
Jaså? Intressant.
Jag har gjort en makalös risotto. Kan du inte stanna på middag?
Du tror du kan hålla på och bete dig hur som helst?
För att du är nån fittfotograf, eller vad det är du håller på med.
Och glöm inte vinet!
- Ta det sista av risotton. - Nej tack.
- Jag är jättemätt. Det var jättegott. - Lite mer vin i alla fall.
Vad är det här med att...
...att du inte vill binda dig? Varför?
Det finns många intressanta och underbara kvinnor i världen.
Jag vill inte binda mig.
Och jag tror att äktenskapet dödar spontaniteten. Så...
Du vill inte bli sårad. Det är det det är.
Det är inte det. Man kan se att de flesta skiljer sig ändå.
Tack så mycket.
Oj, cykeln är kvar. Bra.
Marianne. Jag vill fotografera dig.
Ja, det tror jag säkert att du vill.
- Jag menar allvar. - Nej...
Jag tycker att du är en vacker kvinna.
Nämen, sluta...
Så. Jag måste verkligen skynda mig lite grann.
Tack, snälla! Det var... jättegod risotto. Krämig och...
- Hoppla! - Gud, vad du skräms! Oj, hej.
Du är vaken. Vad kul.
- Blev det bortamatch? - Va? Nej, nej.
- Jag har varit på... museum. - Så här dags?
Ja, det var lite mer föreläsning, kan man säga.
Det var om... botanik. Det var jätteintressant.
- Kan man få lite vatten? - Ja, jag kommer.
Här är Marianne. Hej, hej.
- Hej, hej. - Hej, hej. Vad...?
Camilla, när... har ni hunnit träffas? Jag fattar inte.
- Du var ju helt förtvivlad nyss. - Ja, men... det gick över.
Det gick över så där? Vad bra. Jag hinner gå ut en liten stund-
- och sen har du dragit hem en hel man här för att...
Varför har du inget på dig? Jag kan tycka att det är lite väl...
Usch, Camilla! Fy!
Vad arg hon blev.
- Jag säger upp mig. - Men det har vi ju inte pratat om.
Jag ska skriva klart romanen som jag har pratat om i alla år.
Äkta, analogt, på allvar. Du föreslog det faktiskt.
Det var inte meningen att du skulle ta mig på allvar.
Jag vill inte lägga mig i, men ni har det ju lite... ansträngt hemma.
- Jag hoppar inte från Katarinahissen. - Skönt att höra.
Kaknästornet, kanske. Skämtar bara.
(skrattar högt)
Nej, då ska jag väl inte stå här längre och filosofera. Vi ses.
Respekt!
Gå ut!
Så, då fortsätter vi.
Vad har jag gjort?!
Är det slitigt, eller?
Oj, hej. Jaså?
Nej då, det är inget slitigt alls, utan...
- Så du pluggar till läkare? - Du låter förvånad.
Nej då. Min bror är läkare, så jag kände bara igen boken.
Vad kul för honom. Hur går det för dig då? Har du köpt fler böcker?
Nej. Däremot har jag sagt upp mig.
Jag har jobbat här i 15 år, men nu jäklar sa jag ifrån.
- Jävlar. Hur ska du fira det då? - Nej, det ska jag väl inte fira.
Är du dum? Det är klart du ska fira att du har sluppit ut efter 15 år.
Ja, det har du rätt i. Det borde jag verkligen.
- Rita. - Gustaf.
- Bra jobbat, Gustaf. - Tack.
- Vi ses. - Ja... ha det...
Gustaf!
- Tjenare, gamle gosse! - Hej, hej.
- Hur är det med dig? - Bara bra. Hur är det i Italien?
Jag hatar det stället. Det går inte att sova, katter överallt -vidrigt.
- Jag som trodde ni var så lyckliga. - Där bråkade vi hela tiden.
Men nu har vi tänkt om och köpt en galet vacker takvåning i Paris.
Gustaf. Om du inte gör nåt på lördag så har jag utflyttningsfest.
- Vad trevligt. - Kom och fira att du är en fri man.
Ja, ja, fri och fri -det får man... Tackar.
- Messa mig om du vill komma. - Javisst. Hej.
- Ja, hon studerar till läkare. - Jaså? Ja, ja.
Ja, det är ju... ett bra yrke.
- Du får hälsa Marianne från mig. - Det ska jag göra. Hälsa själv.
Och vad trevligt med Paris. Verkligen trevligt.
Ingen av bröderna var min. Han hade sålunda...
- Har du haft fest, eller? - Nej, absolut inte.
- Röker du, pappa? - Nej.
- Var har du sovit nånstans? - Hos Fabbe.
Hej, hej. Där ser man.
Jaha...
Vad har du i näsan, Emma?
- Shit, en Olivetti. Fett retro ju. - Vad kul att du känner igen.
Min farfar hade en sån.
- När gjorde du det här? - Innan du var född.
Det har aldrig blivit färdigt bara, men nu jäklar är jag på gång.
Vilket förlag är du på?
- Det har inte jag bestämt än. - Fabbe har skrivit värsta mangahiten.
Jag var på Forum, men gick över till Pirat. Jag gillar 50-50-splitten.
Jaha? Vad roligt. Verkligen.
- Jack. - Vadå?
Jack, Uffes grymmaste bok. Har du läst den?
Ja! Visst, ja. Självklart, men länge sen.
Så jävla mäktig. Klassiker. High five.
- Bra, Gurra! - Gustaf...
Den där ringen i näsan, Emma, den får du ta bort med det samma!
- Jamen, pappa, klä på dig. - Va?
Klä på dig!
- Filip? - Pang!
Filip. Du kan ju inte bara försvinna så där. Jag blir ju orolig.
- Du svarar inte ens i mobilen. - Pang!
- Jag förstår om du är arg, Filip. - Pang!
Du får vara tyst nu, Melker. Jag måste prata med Filip.
Snälla, det är... Men håll käften, Melker!
Han har inte gjort nånting.
Jag har svårt att koncentrera mig när han håller på. -Förlåt.
Det är ditt fel att mamma stack.
Nej, det var inte... -Släpp. Melker. Det är inte mitt fel att mamma stack.
Mamma har inte flyttat hemifrån. Hon har bara tagit en paus.
- Idiot! - Va?
(skriker)
Aj som fan! Jävlar!
Åh, satan...! Skit.
Din jävla ungjävel!
- Mamma, var är Inga nånstans? - På nån lär känna dig själv-kurs.
Som är så populärt nuförtiden. Rena humbugen. -Varsågod.
- Så. - Ska jag äta det där?
Jag är väl ingen kanin?
Har du på fullaste allvar sagt upp dig för att skriva en roman?
- Har du helt tappat vettet? - Det... jaha...
Det vet jag inte... Alltså...
Får Filip vara hos er några dar medan jag ordnar upp saker?
- Bara ett par dar, jag lovar. - Det är ingen bra idé.
Din far är ju krasslig. Och själv har jag mycket att stå i.
Pojken blir här. Ett hem utan moder är ingen plats för en ung man.
Marianne är sannerligen inget vidare föredöme som mamma.
Nu går du tillbaka till din chef och ber om ursäkt.
- Pappa, jag har läget under kontroll. - Tänk på ditt anseende!
En fru på vift passar sig inte.
Det är ingen fru på vift. Jag är... det är... hon...
Hallå?
Vad är det här?
(prat)
- Hej. - Tjena.
- Vad är det du har i näsan, Emma? - Det är en present från Fabbe.
Gav pappa dig tillåtelse att ta hål i näsan? Du kan inte bara göra det.
Mamma, kärleken behöver inget lov.
Hej.
- Fan, vad fin du är. - Jaha? Tack.
Vem är han? Hur gammal är han? Varför är du inte i skolan?
Jag har friluftsdag.
- Visst är han magisk? - Magisk? Ja, jag vet inte...
Och vi ska åka till Nepal. Fabbe känner en guru.
Men, Emma, nu tar vi det bara lugnt.
Vad är det pappa håller på med där borta?
- Jag tror att han har sagt upp sig. - Har han sagt upp sig?
Emma, vi måste yoga! Jag älskar ju dig!
Jag älskar dig också.
Emma, min stora Vuittonväska, har du sett den?
Din imperialistiska statuspryl som du värdesätter mer än dina barn?
Ja, precis den menar jag. Exakt. Tack, Emma. Jag löser det.
Vi ses sen. Hej då, Fabbe. Hej då.
Alltså, Emma -Nepal!
Nämen, det är så otroligt klyschigt.
Gustaf är snart 50 och vill skiljas. Nu tror han att han är Strindberg.
Jag trodde att du ville skiljas.
Jo, men han har ju sagt upp sig. Han ska inte jobba mer.
Man måste bruka allvar. Man kan inte göra så. Livet är på riktigt.
Berätta nu vad som stör dig.
- Jag är så trött på den här fasaden. - Du är vacker.
- Det har aldrig varit jag. - Alla leker leker, vet du.
Jag bryr mig inte.
Jag bryr mig om...
...att inte spela nån.
Utan att vara älskad och att nån ser mig för den jag är.
Förstår du mig?
Ja.
Jag har inte haft sex på flera år!
Jag har en relation med Rodolfo.
Vad skönt. Jag trodde att du hade fått cancer eller nånting.
- Så du tycker det är helt okej? - Ja, gud, han är glömd för länge sen.
Usch! Åh, du skrämde mig. Fy.
Förlåt, var var vi nånstans? Jag... Just det!
Ursäkta. Jo, de här små pendangerna...
(Camilla skriker)
Åh, ser du... Ja, den är fin.
Jag tyckte verkligen om den. Ja, den var så bra.
Ja, det var... Okej, jag ska bara..
- Hej, älskling. - Mamma, vad håller du på med?
Pappa skriver på en gammal maskin och Filip är hos farmor och farfar.
- Du är inte ens hemma. - Det har varit så mycket. Förlåt.
Och jag pratar med pappa.
Är det bra med dig och Fabbe?
Du är så jävla värdelös som mamma. Du tänker bara på dig själv.
Varför skaffade du ens barn om ni inte vill vara med oss sen?
- Är allt bra? - Ja, det är bra.
Marianne, jag vill fråga dig en sak.
Jag har tänkt mycket och... Följer du med mig till Berlin?
Att jag ska med till Berlin? Med dig?
Jag har mina principer och allt sånt och...
Men med dig är det annorlunda. Jag har aldrig känt så här förut.
Kan du åtminstone fundera på det?
Du är säker på att det är rätt adress?
Ja, okej. Trevlig kväll. Hej, hej.
Hej, hej!
- Hej. Kul att du hörde av dig. - Ja. Hej.
- Här, varsågod. - Oj! Tack.
- Vill du ha en öl eller? - Ja, gärna.
- Du ska flytta härifrån, alltså? - Ja.
Hyresvärden är lite missnöjd. Grannarna har tydligen klagat.
- Vad tråkigt. - Ja. Det löser sig.
- Jag får flytta hem till dig annars. - Ja!
- Han är svartsjuk. - Jaså? Vad omoget.
Jag fattar inte varför. Vi var bara KK.
- Vad är det nu KK betyder igen? - Knullkompis.
Ja! Just det. Ja, det visste jag.
- Det kan betyda kvinnokliniken också. - Ja, just det.
- Vad härlig musik det är. - Ska vi dansa?
Hemskt gärna. Man får lust att stuffa lite.
- Ska vi göra det? - Ja.
Jaha, jävlar, en roman? Hur går det då?
Jag har ett mycket bra utkast, tycker jag själv, om jag får skryta.
Vad bra. Så du är författare? Vad roligt.
Jag måste pinka. Vi ses snart.
Tja. Är du intresserad?
- Är det knark, alltså? - Är du snut, eller?
Nej, nej. Jag bara undrade om det var...
- Är det bra knarkkvalitet då? - Absolut, det är schyssta grejer.
Det vill man ju veta om man skulle prova nån gång.
- Ska du ha eller inte? - Ja... ja...
Strindberg var ju författare precis som jag och han drack absint, så...
Jag testar. Vad är det värsta som kan hända?
(Musik: The Ballroom Blitz)
Jag är din bästa knullkompis!
God morgon! Du är uppe tidigt, du.
Hej, god morgon.
- Jag träffade min mamma i går. - Här, i Stockholm?
Min biologiska mamma, alltså. Jag hade aldrig träffat henne.
Så du har en biologisk mamma här som är...? Hur gick det då?
Bra.
Vi pratade om allt i flera timmar, som om vi känt varann hela livet.
- Och jag var så nervös innan. - Fint.
Rita?
Rita? Hallå?
Hej! Hej. Vilken härlig morgon vi har!
Fantastisk. Hösten är den bästa årstiden av alla.
Ut och fyll lungorna nu! Ha det bra, Göran! Vi ses!
(flåsar)
Där är du! Jag har försökt få tag i dig en hel vecka.
De har ringt från skolan.
- Vad är det för kläder du har på dig? - Jag tog fram gamla ur källaren.
De är mina. De ville prata om Filip. Vi ska på föräldrasamtal.
- Är du sjuk? - Nej, nej, det är ingenting.
Vi kunde gå som ett par.
Emma sa att du har dragit upp din gamla skrivmaskin. Och sagt upp dig.
Ja. Det är oerhört befriande. Jag har börjat skriva på min roman igen.
- Vad då för roman? - Min gamla roman.
- Hej. Camilla kommer klockan två. - Jag saknade dig.
- Vem är det här då? - Det här är Rodolfo.
- Det här är Gustaf, min exmake. - Trevligt att träffas. Vilken ära.
Det här är Rodolfo som har gjort hela den här...
Han är konstnären bakom det här. Det har varit jättesuccé.
Ja, om man nu intresserar sig för sånt där snusk, så visst.
- Så du tycker om det? - Visst...
(telefon) Ursäkta mig.
- Hon har pratat mycket om dig. - Har hon? Okej. Där ser man.
Och vi är fortfarande gifta, ska du veta.
Vi är fortfarande inte skilda. Gifta.
Så det så. Förstår du? Eller ska jag tala långsammare?
Nej, nej.
Jag gjorde oskarpa bilder som ung, så vi har två saker gemensamt.
Suddiga bilder och göka med min fru.
- Förlåt, jag förstår inte det. - Göka med min fru.
- Fattar du? - Ursäkta. Kom, Gustaf, så ska jag...
- Jag tänkte på lärarsamtalet... - Är han din KK, eller?
- Va? - Knullkompis. Är han det?
Va? Vem jag träffar eller inte har väl inte du med att göra?
(telefon)
Nu ringer min knullkompis. - Hej, Rita.
Ja. Tack själv.
Javisst. Fika klockan tre på Åhléns. Jättebra.
- Det säger vi. Vi ses. Hej. - Vem var det?
Vem jag träffar eller inte har inte du med att göra. Eller hur?
- Jag ska fan mörda honom! - Titta rakt fram. Så.
- Vad heter hon då? - Vad ser hon i den strandraggaren?
Pornograf är han. Vem pratar du om?
- Spela inte idiot. - Jag är bara intresserad av Marianne.
- Jag vill inte ha nån annan. - Okej, djupt andetag.
Bra. Okej, kom igen nu, brorsan.
- Rita. 29 år, studerar till läkare. - Fräscht!
Jag älskar ju Marianne. Fast Rita, hon är så...
Åh!
Tänk om man kunde ha en KK vid sidan av.
- En KK? - Knullkompis betyder det.
Nej, det kan man ju inte. Vad fan tänker jag med?
Det var så roligt, så fantastiskt. Det var faktiskt kanske det bästa.
Men Marianne är ändå Marianne och hon är mamma till mina barn.
Akut förnekelse.
Jag upptäckte saker som jag inte kände till med mig själv.
- Sexualstimulerande substanser. - Va?
- Ecstasy blandat med nån annan skit. - Jag visste det, jag kommer dö!
Nej, lugn. Diagnos...
Svartsjuka och förälskelse.
Du är förälskad i den här unga damen.
Och du har fortfarande känslor för Marianne.
Nu trycker det på här. Oj.
- Hej. - Hej.
Gick det bra i morse?
Ja, det gick väldans bra. Vad trevliga kamrater du har.
Du, Rita, jag skulle kunna vara din pappa.
Jag vet det och jag skiter i det.
Det är roligt att du är oförutsägbar och skum.
Ja... Lite crazy är man nog.
Jag måste på en föreläsning, men vi kan väl käka middag i kväll?
Du... jag har två tonårsbarn.
Jag har pensionssparat sen gymnasiet. Jag gick med i MUF.
Jag har hålfotsinlägg. Jag oroar mig för prostatan.
Det är skitkul att hänga med dig.
- Vad som helst kan komma ur din mun. - Vad roligt.
Nej, Rita, jag tycker att du är en fantastisk människa på alla sätt.
Men det här kommer inte att funka. Jag är så konstig.
Jag har inget jobb, jag är mitt i en skilsmässa. Jag har provat knark.
Jag är vansinnig, helt förvirrad. Jag vet inte vad jag ska göra.
- Man borde spärra in mig. - Vi ska ju inte gifta oss.
Det är så komplicerat när man varit gift så länge och har barn.
Det blir ingen middag i kväll.
Men du kanske vill ha tillbaks dina kallingar. Ta hand om dig.
Oj.
Så. Ursäkta att jag är sen.
Filip har haft svårt att koncentrera sig.
Och han har haft väldigt stor frånvaro.
Inte ens nån vecka kunde du ta hand om Filip.
Filip vilar upp sig just nu hos mina föräldrar på Djursholm.
Hans resultat har blivit lidande. Han ligger efter i flera arbeten.
- Ni har det lite ansträngt hemma. - Jo, det kan man säga.
- Vi ligger i skilsmässa. - Vi separerar på prov.
- Det är ju bara en tidsfråga. - Det vet man inte.
Vi ska inte diskutera definitionen separation/skilsmässa.
Nu gällde det er son.
Mitt i allt det här har min exman bestämt att han ska säga upp sig.
Vad är det du gör? Sitter och skriver på nån roman?
Jag kan inte tro att det är sant. Han är advokat och inte författare.
Jens Lapidus, Juli Zeh. Fantastiska författare och advokater.
Jag har i alla fall inte skämt ut mig med nån fånig konstnärsfjant.
- Jag har känslor för Rodolfo. - Det menar hon inte.
Starka känslor. Det bara blev så.
Min fru har träffat en riktig jubelidiot faktiskt.
Jag förstår, men nu kanske vi kunde återgå till att prata om Filip.
- Man rår inte över sina känslor. - Jag rår över mina känslor.
Men att du skulle träffa en sån där porrfotograf trodde jag inte om dig.
Jag har legat med honom! Massor av gånger!
Nu får ni sluta. Era äktenskaps- problem får ni lösa på egen tid.
Hör du inte, Gustaf? Vi har knullat om och om igen. Det var jätteskönt.
Jag hör vad du säger. Tack för att du berättar det just nu och här!
- Tack så mycket! - Vad bra. Då vet du det.
Ja, det är häpnadsväckande att er son har blivit så pass normal.
Tack.
Han kan visa känslor och får mig att känna mig uppskattad!
- Den förstående typen. - Men du är oförmögen till förändring.
- Vad har du på dig egentligen? - Ska du säga med den där på huvudet!
Leker du P1? Du brukade vara mån om ditt utseende.
Spela inte så jävla oskyldig! Jag såg dig med din lilla flickvän.
Har du spionerat på mig? Det skulle man kunna ta som en komplimang.
Det var en ren tillfällighet.
Rita är nästan 30 år gammal och går andra året på Karolinska!
Oj, oj, oj, vad gulligt. Då har ni hunnit leka lite Doktor också.
Perverst är vad det är!
Det är en jävligt ful basker. Jävligt ful basker!
Jag är så tacksam för att jag har fått bo här. Tack för det.
Ja, så ses vi. Fint, hej.
(dörrklocka)
- Nämen. Nämen, älskling. - Mamma!
Han sa att han inte älskade mig. Att han hade träffat nån annan.
Om jag inte var så vanlig skulle det aldrig ha hänt.
Sluta, Emma. Du är det finaste som finns på hela jorden.
Det är klart du tycker, för du är ju min mamma.
Älskling. Du kommer att träffa massor av nya killar. Jag lovar.
Jag förstår att det är jättejobbigt, men det blir bra.
Nej, jag träffar aldrig nån finare än Fabbe.
- Säg inte det. - Va?
Nej, ja...
- Älskling... - Jag hatar Nepal!
Varför lämnade du pappa?
Fina du...
- Så bra! Vad bra du kunde komma. - Jag kan inte stanna så länge.
Marianne. Jag tycker vi är värda en andra chans.
Eller i alla fall ett försök. Vad säger du om det?
- Vi ligger i skilsmässa. - Ja, jag är väl medveten om det.
Det behöver ju inte betyda att man inte kan ändra sig.
- Ni kanske skulle vilja beställa? - Jag kan ta en Ramlösa, tack.
- Vad ska du ha att äta då? - Jag försöker hålla igen lite.
Det behöver du inte. Du är så fin... som du är.
- Tycker du? - Ja, som en liten bakelse.
- Jaha... - Jaha?
Vad är det vi håller på med?
- Va? - Gick inte lärarsamtalet bra?
Det måste man ändå säga.
Om vi inte fick honom relegerad där så vet jag inte hur vi ska göra.
Nej, gud...!
Hur länge hade du tänkt att han ska bo hos Anton och Clara?
- Nu kommer jag till det. - Jag hade beställt en Ramlösa.
- Ja, men nu kom det här. - Ja. Tack.
Marianne, jag vill be om ursäkt. Jag har betett mig som en idiot.
Jag vet inte hur det är för dig, men jag är inte stolt över-
- den här senaste tidens bedrifter, eller hur man ska uttrycka det.
Jag har alltid sett dig och mig åldras tillsammans.
Och jag vet att det inte har varit bra framförallt den senaste tiden-
- eller de senaste åren kanske, men...
Jag saknar dig.
Och barnen saknar dig. Och det är tomt.
Skål.
Det är mitt fel.
Jag skulle inte ha insisterat. Jag begärde för mycket av dig.
Det är ju jag, för att jag är så ledsen att jag...
Jag kan inte berätta för mina barn och släppa allt. De skulle...
Det är okej.
Jag hade gärna visat dig Berlin. Men en annan gång, kanske.
Ja. Precis. En annan gång så kanske det blir...
- När åker du då? - Snart.
Jag hoppas bara få träffa min mamma en sista gång först.
- Men allt är så komplicerat. - Jo.
Jag vet. Det är...
Jag hoppas att det löser sig.
Det gör det alltid. På ett eller annat sätt.
Okej. Okej.
Jag är jättedålig på att säga...
Jag är inte så bra på att säga hej då. Jag är jättedålig på det.
Gör inte det då.
Vad fin du är, Marianne. Verkligen. Den klär dig mycket bra.
- Tack. - Det ligger en grej till dig i köket.
- Till mig? - Ja.
Men, gumman, har du inte bytt om än? Vi ska ju åka strax.
- Mamma, vad håller ni på med? - Vi ska åka till farmor och farfar.
- Ska vi leka Lyckliga Familjen nu? - Emma, sluta.
- Nej, fy fan vad förljuget, mamma. - Vi får alla bjuda till lite grann.
Ja, men ni är så jävla pinsamma. Det är ju helt sjukt!
Ja. Det var lite som på den gamla goda tiden.
Jaha, tack.
Vi har ju så bråttom, så det kanske är bra om du...
Säg till Emma att hon måste byta om och så ringer jag efter taxi.
Det är redan förbeställt. - Emma!
- Så, ska vi se... Där. - Kommer du, älskling?
- Vad fint det blev. - Då får vi skynda oss lite.
- Är du helt säker nu på det här? - Du är så efterlängtad så.
Jaha, så bra.
(slår i glaset)
Jaha, nu ska pappa prata.
Kära familj, älskade hustru, min vackra Clara.
Tack för att du har stått ut med mig under alla dessa år.
Tro det eller ej-
- men i dag är det 50 år sedan vi gifte oss.
(busvissling) Och så tar vi det lite lugnt där.
(dörrklocka)
- Jag tar det, pappa. - Är det nån mer som ska komma?
Jaha...?
Mamma, du ska få ett blom och sång-telegram, tror jag.
- Vad gör du här? - Har du bjudit hit honom?
Varför skulle jag bjuda hit honom? - Vad gör du här, Rodolfo?
- Clara, titta på mig. Clara. - Mamma, känner du honom?
Jag har aldrig sett den mannen.
Vad pratar du om?
Skulle inte du sjunga?
Tror du jag är en idiot? Jag förstår vad du gör.
- Vart ska du? - Lugn nu, Gustaf.
Nej, nej, nej, nej.
- Nu ska du inte göra nåt dumt. - Du ska ge fan i min fru!
- Helvete! - Fan ta dig!
- Pang! Båff! - Varför hackar du på mig?
Mamma!
Pang!
(skrik)
Mera!
Är du inte riktigt klok! Ska du ha ihjäl din egen bror?!
Va?
Jag visste det!
Ni får försöka ta det lite lugnt, så jag slipper se er här igen.
Grattis på bröllopsdan.
Sommaren innan jag träffade er far...
...så var jag tillsammans med en ung man.
En italienare. Han var en... Han var utbytesstudent här.
Och vi blev vansinnigt förälskade.
Jag var bara en ung flicka.
Vad visste jag om livet?
Och att ta hand om ett barn?
Ja... så jag berättade allt för Anton.
Och han accepterade.
För han älskade mig.
Anton tog hand om allt det praktiska.
Som adoptionen.
Jag har varit så feg!
Jag vågade inte presentera dig för familjen.
Det var oförlåtligt av mig.
Kom!
Snyggt jobbat...!
- Marianne! - Jag orkar inte mer.
Allt blev lite rörigt.
Men du behöver inte skämmas.
Skämmas? Det var du som betedde dig som en idiot på middagen.
Jo, men det var ju ett missförstånd. Men hur som helst, jag förlåter dig.
Du förlåter mig? Om nån ska be om förlåtelse så är det du.
- Jag visste inte han var din bror. - Det vet jag väl inte.
Han är nån sorts avlägsen släkting.
Hur tänkte jag egentligen?
Du kan inte åka nu. Vi måste kunna prata.
Jag fattar om du är upprörd... Jag är också upprörd, Marianne. Du.
Åker du hem nu?
Du. Vart ska du?
Här var den. Förvillelser, Hjalmar Söderberg. Varsågod.
- Excellance. Tack så mycket. - Trevlig läsning.
- På återseende. - Ja, välkommen tillbaka.
- Hej. - Hej. Hej.
Förlåt att jag är sen. Det är mycket med att ha en egen affär.
- Har du klippt dig? - Näe, nej.
- Gustaf... - Jag gick för långt.
Jag gjorde och sa saker som jag ångrar.
Det var ingens fel, Gustaf. Det var ett helt galet sammanträffande.
Ja, det kan man lugnt säga.
Innan jag kom hit gick jag en lång promenad på Djurgården och tänkte-
- på oss och på vilken otrolig tur det var att du och jag träffades-
- att vi har fått Emma och Filip, att de har kommit till världen och...
Och att jag ville aldrig göra dig illa, Gustaf.
Nej. Men, Marianne, du behöver inte förklara dig.
Jo, för jag har inte varit helt ärlig mot dig.
- Och det var inte ditt fel. - Marianne.
Jag är minst lika delaktig som du i det här.
När jag sen släppte taget så känner jag för första gången i mitt liv-
-att jag vill vara mig själv.
Du ska inte behöva oroa dig för mig, för jag kommer att klara mig.
Ja, det tvivlar jag inte på. Det har jag aldrig tvivlat på.
Just det... Så var det de här också.
Just det.
- Så, då var det din tur. - Och man bara skriver här på?
Visst. Du...
Hur vi än gör så känns det som ett misslyckande.
- Det kommer det att göra. - Men det är inget misslyckande.
- Det är det inte. - Vad är det då?
- Det är vad det är. - Det är vad det är.
Hallå?
- Hallå, killar. - Tjena.
- Emma. - Hej. -Hej!
- Hej, mamma och pappa. -Hej. - Brorsan. -Det här är Miriam.
- Hej, Miriam. - Ni träffades på sjukhuset.
Ja, hej. Hej, vad kul.
- Syrran. - Hej, Marianne.
Jag hörde att du ska till Berlin.
Rodolfo frågade om jag vill följa med och hjälpa till på hans utställning.
Jättekul. Det passar mig bra.
- Med barnen. - Vad bra.
- Hej, pappa. - Hej, gubben.
(sjunger på italienska)
(telefon)
- Vem är KK? - Nej, det är ingen speciell.
Jo, vadå?
Ja, hon kanske är lite speciell.
Ganska mycket.
Fantastico!
Tack.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016